mare municipiu al judeţului Bihor, situat în vestul României, pe râul Crişul Repede, în imediata apropiere a graniţei cu Ungaria. Totodată este şi cel mai important oraş din regiunea istorică Crişana.
Obiective turistice:
În interior se mai găsesc numeroase cruci, sfeşnice, picturi, statuete,geamuri vitrate cu motive religioase şi numeroase ornamente în stil baroc austriac.
Alături de Şirul Canonicilor şi Palatul Episcopal, constituie Complexul Baroc din Oradea.
*Biserica Romano-Catolică Sfântul Iosif- se află
*Catedrala Sf. Nicolae- este catedrala Episcopiei Greco-Catolice din Oradea.
Clădirea are planul în formă de cruce, tavan boltit şi o cupolă centrală pictată cu scene biblice. Acoperişul baroc al turnului a fost terminat în 1803, şi a ars de două ori în 1836 şi în 1907.
Actuala formă a turnului a fost concepută de Giovanni Quai şi a fost executată între anii 1910-1912. Altarul este aşezat spre răsărit. În anul 1948, odată cu interzicerea BRU, lăcaşul şi-a pierdut statutul de catedrală episcopală şi a fost dat în folosinţa BOR ca biserică parohială.
Cetatea a fost ridicată de către regele Ladislau I, pe locul unei mai vechi fortificaţii. A fost devastată în timpul invaziei mongole din 1241, eveniment descris de către canonicul italian Rogerius în opera sa, Carmen miserabile (Cantec de jale). Cetatea este ridicată din nou, urmând a fi devastată în februarie 1474 de către o armată a Imperiului Otoman. Urmează o altă etapă de reconstrucţie finalizată în 1618 de către principele Gabriel Bethlen. Cetatea era celebră pentru şanţul cu apă caldă ce o înconjura, care se dovedea foarte eficient şi iarna, când nu îngheţa.
Date informative:
Suprafaţa totală: 150.000 mp
Suprafaţa construită: 21.000 mp
Suprafaţa utilă: 38.000 mp
Construcţie renascentistă: zidul de apărare
Construcţii baroce:
- Palatul Episcopal
- Biserica Catolică
Suprafaţa construită: 21.000 mp
Suprafaţa utilă: 38.000 mp
Construcţie renascentistă: zidul de apărare
Construcţii baroce:
- Palatul Episcopal
- Biserica Catolică
- Brutăria
- Corpurile anexe
- Corpurile anexe
Cele zece clădiri înşiruite, construite în diferite etape pe parcursul a peste 100 de ani (1750-1875), păstrează un aspect unitar datorită coridorului boltit, lung de 253 m, susţinut de 56 de stâlpi masivi.
Împreună cu Bazilica Romano-Catolică şi Palatul Episcopal, constituie Complexul Baroc din Oradea.
*Complexul Ursulinelor- în anul 1765 canonicul Szenczy István construieşte la Oradea ordinul şi şcoala ursulinelor care funcţionează la început ca şcoală primară. În anul 1774 se termină construcţia bisercii (lângă intrare pe o placă de marmură este indicat nivelul apei cu ocazia inundaţiilor din anul 1851). În 1856 devine Şcolă Pedagogică, iar la sfâşitul secolului XIX, Liceu de Fete.
După anii comunismului, Ordinul Ursulinelor a recăpătat dreptul de proprietar asupra clădirii în care la ora actuală funcţionează Liceul Ady Endre, cu predare în limba maghiară.
La zidirea Palatului Moskovits s-au utilizat caracteristicile stilului secession german, care însă stilistic se află mai aproape de secesiunea muncheneză (Lilienstil). Pentru prima oară în Oradea, la această construcţie s-au folosit plăci cu nervuri de beton armat, tehnică fundamentată teoretic de Francois Hennebique, în anul 1892.
Această structură de rezistenţă a Palatului Moskovits cu plăci de beton armat de tip Hennebique, a fost realizată de către profesorul universitar ing. Zielinszky Szilard din Budapesta.ădirii, care este structurată pe două etaje şi un parter înalt, se remarcă prin traseul ondulatoriu, într-o linie sinusoidală, ce se poate observa la mai multe elemente de arhitectură.
*Teatrul de Stat- construcţia începe în 1899, după
*Statuia ecvestră lui Mihai Viteazu:
- dezvelită în anul 1994;
- operă a sculptorilor Alexandru Gheorghiţă şi Georgeta Caragiu;
- este lucrată în bronz şi cântăreşte 8,5 t;
- nu este apreciată din punct de vedere artistic, existând mai multe lipsuri la modul în care a fost creată: calul are toate cele patru picioare pe pământ, iar în conformitate cu regulile heraldicii, dacă cel reprezentat a murit mişeleste, calul trebuie să fie cu un picior în aer; conform musculaturii şi proporţiilor, calul este pur sânge englez, rasă care nu exista în preajma anului 1600; calul este mult prea mare în raport cu domnitorul; proporţia dintre trunchiul şi picioarele animalului este greşită; organele genitale ale calului sunt reprezentate nerealist, semănând mai mult cu cele umane; picioarele din spate ale calului seamănă mai mult cu picioarele unei vaci şi ultimul motiv ar fi acela că statuia trebuia amplasată cu faţa la graniţă, pentru a simboliza apărarea ţării.
Niciun comentariu:
Trimiteți un comentariu